"Frankrig 1916"
Krig brød ud mellem Tyskland og Frankrig...
3. August, 1914.
Fem uger senere, havde den tyske hær smadret sin vej frem...
til den nu kun var 18 mil fra Paris.
De ramponerede franskmænd samlede sig mirakuløst ved floden Marne...
og i en serie uventede modangreb, drev de tyskerne tilbage.
Fronten blev stabiliseret og kort efter...
udviklet til en kontinuerlig række af svært bevæbnede skyttegrave...
zigzaggende deres vej 500 mil...
fra Den Engelske Kanal til den schweiziske grænse.
I 1916, efter to barske år med skyttegravskrig...
havde kamplinierne ændret sig meget lidt.
Succesfulde angreb blev målt i hundrede meter...
og betalt med liv af hundrede tusinder.
General Broulard, sir.
- Dav, George. Hvordan går det? - Paul.
Vidunderligt at se dig igen. Virkelig vidunderligt.
Ah, dette er flot.
Superbt! Storartet, rigtigt storartet.
Jeg har prøvet at skabe en behagelig atmosfære at arbejde i.
Det er lykkedes strålende. Jeg ville ønske jeg havde din smag i tæpper og billeder.
Du er alt for venlig, George. Sid ned, George.
- Tak. - Jeg har virkelig ikke lavet særligt meget.
Stedet er meget lig sig selv da jeg flyttede ind.
Paul, jeg er kommet for at tale med dig om noget stort.
Det er tophemmeligt og må ikke komme videre end din næstkommanderende...
og ikke engang til ham hvis du ikke kan stole på hans diskretion.
Naturligvis.
En hærgruppe bliver skabt på denne front til en offensiv meget snart.
Hovedkvarteret er besluttet på at lave et totalt gennembrud.
- Hvorfor smiler du? - Undskyld.
Jeg troede et øjeblik jeg vidste hvad du ville sige. Fortsæt endelig.
Hvad troede du jeg ville sige?
- Noget om Ant Hill. - Du er en tankelæser.
Tja, det er en nøgleposition.
Det er i min sektor. For at være ærlig har jeg hørt noget snak.
-Der er intet hemmeligt i hovedkvarteret -Hvad synes du?
Det er nøglen til hele den tyske position i denne sektor.
De har holdt den i et år nu...
og det ser ud som om de vil holde den i endnu et år hvis de vil.
Jeg har direkte ordre om at indtage Ant Hill senest den tiende.
- Det er i overmorgen. - Synes du ikke det er absurd?
Jeg tror ikke jeg ville være her hvis jeg virkelig synes dét.
Paul, hvis der er én mand i denne hær som kan klare dette for mig, er det dig.
Det er udelukket. Fuldstændigt.
Min division er blevet skåret i stumper.
Det der er tilbage kan ikke engang holde Ant Hill, og slet ikke indtage den.
Jeg er ked af det, men det er sandheden.
Der var også noget andet jeg ville fortælle dig...
men jeg er sikker på at du vil misforstå mine motiver for at nævne det.
- Hvad var det? - Åh, du kan ikke undgå at misforstå det.
Men, som din ven burde jeg måske fortælle dig det.
- Hvad prøver du at sige? - Paul, snakken i hovedkvarteret...
er at du er på tale til det 12te Korps.
- Det 12te Korps? - Ja, og med det, en stjerne mere.
Jeg har skubbet på så meget jeg kan.
Det 12te Korps behøver en kæmpende general, og det er på tide med din stjerne.
Vi ved begge at din rekordliste er god nok til...
at du kan afvise denne opgave med de argumenter du har nævnt.
Ingen ville sætte spørgsmålstegn. De ville blot få en anden til det.
Så du bør ikke lade dette få indflydelse på din beslutning.
- Åh, undskyld. En cognac? - Nej tak. Ikke før middagen.
Jeg har ansvaret for 8.000 mænds liv.
Hvad er mine ambitioner mod dette?
Hvad er mit omdømme i forhold til det?
Mine mænd kommer før alt andet, George.
- Og de mænd ved det også. - Det ved jeg.
Ser du, disse mænd ved at jeg aldrig ville svigte dem.
Det er indlysende.
Én soldats liv betyder mere for mig end alle Frankrigs medaljer.
Du mener altså...
at dette angreb er fuldstændigt umuligt for dine mænd på dette tidspunkt?
Det sagde jeg ikke, George.
Intet er umuligt for disse mænd når først deres kampgejst er vækket.
Jeg vil ikke lægge pres på dig hvis du mener det er en dårlig idé.
Bare rolig. Det ville du ikke kunne selv hvis du prøvede.
Noget artilleri ville selvfølgelig gøre en enorm forskel.
-Hvor meget artilleri støtte kan du give mig? -Jeg skal finde ud af det.
- Hvad med forstærkninger? - Vi ser hvad vi kan gøre...
men jeg føler mig sikker på at du kan klare dig med det du har.
Vi skulle nok kunne klare det.
Paul, jeg vidste jeg gjorde det rigtige i at komme til dig.
Du er manden der kan indtage Ant Hill. Angående den stjerne--
Det har intet at gøre med min beslutning!
Om noget, ville det få mig til at gå imod.
Det er jeg ikke i tvivl om.
Hvornår regner du med det vil ske?
- Ikke senere end i overmorgen. - Vi skulle nok kunne klare det!
Hallo soldat. Klar til at dræbe flere tyskere?
- Ja, sir. - Hvad hedder du, soldat?
- Sir, Menig Ferol, Kompagni A. - Aha. Er du gift, Menig?
- Nej, sir. - Jeg er sikker på din mor er stolt af dig.
- Ja, sir. - Fortsæt, Menig, og held og lykke.
Tak, sir.
- G'morgen, General. - God morgen.
- Hallo soldat. - Sir.
- Klar til at dræbe flere tyskere? - Ja, sir.
Giver riflen en omgang, ser jeg.
Sådan er det. Soldatens bedste ven.
Er du god ved den vil den altid være god ved dig.
Ja, sir.
Nå men, held og lykke soldat.
- Fortsæt. - Tak, sir.
Hallo soldat.
Klar til at dræbe flere tyskere?
Er... alt i orden, soldat?
I orden? Ja, sir. Alt er i orden.
God mand.
- Er du gift, soldat? - Gift? Mig, gift?
- Ja. Har du en kone? - En kone? Om jeg har en kone?
Sir. Han har en smule granatchok.
Om forladelse, Sergent. Men der er ikke noget der hedder granatchok.
Har du en kone, soldat?
Min kone? Min kone. Ja, jeg har en kone.
Jeg kommer aldrig til at se hende igen.
Tag dem sammen! De opfører dem som en kujon!
- Jeg er en kujon, sir. - Hold op med det!
Sergent, de skal øjeblikkeligt overføre denne baby væk fra mit regiment!
Jeg vil ikke have andre modige mænd smittet af ham.
- Ja, sir. - Fortsæt, Sergent.
De havde ret, sir. Den slags kan sprede sig hvis det ikke holdes nede.
General, jeg er overbevist om at Deres ture...
har en betragtelig effekt på disse mænds moral.
Jeg tror at kampgejsten i 701ste udspringer fra det.
Nej, Major. Den gejst blev født ind i dem.
Generalen kommer, sir.
- Altid en fornøjelse at se dem, Oberst. - Mig en ære, General.
Fornøjelsen er helt på min side.
Ganske fint lille sted De har her.
Jeg vil reservere min kommentar om dets finhed sir, men det er lille.
Lidt mangelfuldt på siddepladser.
Mere end nok til mig. Fik aldrig for vane at sidde.
Kan lide at være på tæerne, bevæge mig.
Ja. Jeg kan dårligt få ham bag et skrivebord og underskrive en ordre.
Sådan er jeg, ved du, Dax.
Jeg kan ikke forstå disse lænestolsofficerer--
fyre der prøver at kæmpe fra et skrivebord, og vifter med papirer ad fjenden.
Deres største bekymring hvorvidt en mus kravler op i deres bukseben.
Jeg ved nu ikke. Hvis jeg kunne vælge mellem en mus og en Mauser, ville jeg tage musen.
Det får du mig aldrig til at tro på.
Alvorligt talt, hvis en mand er en tøsedreng...
så lad ham tage en kjole på og gemme sig under sengen.
Men hvis han vil være soldat, så, ved Gud, skal han være én.
Han må kæmpe. Det kan han ikke med mindre han er hvor kampen er.
- Det er mit motto. - Jeg må erklære mig enig med Dem...
når de præsenterer deres sag så overbevisende, sir.
- Du har altid levet op til det. - Vil du se dig omkring?
Ja, Oberst.
Her er noget interessant. Ant Hill.
Så god en udsigt til den som man kan få uden ligefrem at være der.
Ha-ha. Det vil ikke vare længe nu, vil det?
Ah.
Ja.
Jeg har nu set meget mere formidable mål.
Meget, meget værre.
Ikke ligefrem noget vi kan snuppe og løbe væk med...
men den kan indtages.
-Lyder en smule sært, ikke? -Hvorfor?
Jaeh, som noget der har med en kvinde at gøre.
Åh, ja, såmænd. Du er rigtignok på tæerne her til morgen, Oberst.
Endda mere end sædvanligt. Men vi må ikke glemme...
at Obersten var den måske førende strafferetsadvokat i hele Frankrig.
- Naturligvis, General. - Mine herrer, I er alt for venlige.
Fortæl mig. Oberst, hvordan gik Deres vagt i går aftes?
Vi tiltrak noget artilleri. 29 tilskadekomne, sir.
Ja, jeg så det på vejen hertil. Der er ingen undskyldninger for det. Dumt.
De samlede sig som en sværm af fluer, ventende på at nogen smækkede dem.
Det ser ud til de aldrig lærer det. De kommer i knibe under kraftig beskydning--
og samler sig hver gang-- flok-instinkt, går jeg ud fra.
- Som noget hos et laverestående dyr. - Som noget ganske menneskeligt, synes jeg.
Eller ser de ikke en forskel mellem de to, Major?
Åh, ja, meget beklageligt, selvfølgelig.
Ja, rigtigt. Major, vil De undskylde os et par minutter?
Ja, sir. Selvfølgelig.
Oberst.
Nå, Oberst, hvad synes De så?
- Om hvad, sir? - Ant Hill.
Oberst, Deres regiment skal indtage Ant Hill i morgen.
- De kender mine mænds tilstand, sir. - Naturligvis, vil folk blive dræbt.
Muligvis mange. De vil tage imod kugler og sprængstykker...
og derved gøre det muligt for andre at komme igennem.
- Hvilken støtte får vi? - Jeg kan intet give dig.
Hvilke tabstal forventer De, sir?
Lad os sige, 5 procent dræbt af vores egen spærreild. Det er et pænt skøn.
10 procent mere på at komme igennem ingenmands-land...
og 20 procent mere på at komme igennem pigtråden.
Så er der 65 procent tilbage når den værste del er overstået.
Lad os sige yderligere 25 procent på faktisk at indtage Ant Hill.
Vi har stadig en styrke der er mere end rigelig til at holde den.
General, du siger at mere end halvdelen af mine mænd vil blive dræbt.
Ja, det er en frygtelig pris at betale, Oberst.
- Men så vil vi have Ant Hill. - Men, vil vi, sir?
Jeg stoler på dem, Oberst. Hele Frankrig stoler på dem.
Morer jeg Dem, Oberst?
Jeg er ingen tyr, General. Det skal ikke viftes med et flag for at jeg angriber.
Jeg synes ikke om sammenligningen mellem det franske flag og en tyrefægterkappe.
Jeg ville ikke være respektløs overfor det franske flag, sir.
Patriotisme er måske gammeldags, men en patriot er en ærlig mand.
Ikke alle, har altid ment sådan. Samuel Johnson sagde noget andet.
Og hvad var det, om jeg må spørge?
- Åh, ikke noget. - Hvad mener du, "Ikke, noget"?
- Åh, sir, intet virkelig vigtigt. - Når jeg stiller et spørgsmål, er det vigtigt.
- Nå, hvem var denne mand? - Samuel Johnson, sir.
All right. Hvad havde han at sige om patriotisme?
Han sagde det var en slyngels sidste skjulested, sir. Undskyld, sir.
Jeg mente det ikke personligt, sir.
De er træt, Dax. De er meget træt.
Det er Dem der er udmattet, ikke Deres mænd, og det er min skyld.
Jeg har givet Dem den ene umulige opgave efter den anden. De trænger i høj grad til hvile.
- Det har jeg ikke sagt! - Og det ville De heller aldrig.
Derfor vil De ikke have noget at skulle have sagt om det, Oberst.
Jeg beordrer Dem på ubestemt orlov.
General, De kan ikke tage mig væk fra mine mænd. Det kan De ikke gøre mod mig, sir!
Ikke mod Dem, Dax. For Dem. For Deres bedste og for Deres mænds bedste.
Mine mænds bedste, sir?
Hvis en officer savner tillid, hvad kan vi forvente af hans mænd?
Naturligvis ønsker jeg ikke at afløse Dem, men jeg må have entusiastisk støtte.
De har ikke én gang sagt, at Deres mænd kan tage Ant Hill.
Vi tager Ant Hill.
Hvis nogen soldater i verden kan tage den...
tager vi Ant Hill.
Og når du gør det, vil dine mænd blive afløst og få en lang hvile.
Korporal Paris and Menig Lejeune til tjeneste, sir.
Det tog sin tid.
Vi forberedte os så hurtigt vi kunne, sir. Vi var nødt til at varsko vagtposterne.
All right. Stå rør. Dette er en rekognoscerings patrulje.
Tysk pigtråd, maskingevær stillinger, identifikation af grupperinger.
Det vil kun være os tre, og vi skal undgå kamp hvis vi kan.
Vi går ud til venstre, og vi kommer tilbage gennem Post Seks til højre.
- Er alt klart ved Post Seks? - Alle vagtposterne er varskoet.
Nummer seks vil sende lysraketter op med 10 minutters interval fra klokken 0400.
- Jeg ville have dem hvert femte minut. - Det sagde jeg til dem, sir.
Sergenten siger at hvert femte minut er for meget. Det vil tiltrække artilleri.
Lidt af en strategiker, denne sergent. Hvad er hans navn?
Jeg ved det ikke, sir.
All right. Vent udenfor. Jeg kommer om et øjeblik.
Vil de fortælle os feltråbet, sir?
- Calais. - Ja, sir.
- Han styrker sig. - Det lugtede himmelsk.
Jeg kan altid mærke når han har drukket. Han bliver sarkastisk.
Han kunne da i det mindste have budt os andre, det svin.
Hej, hvad har han egentligt imod dig?
Vi gik i skole sammen før krigen.
Han synes ikke jeg har nok respekt for ham. Han har ret.
Er D'herrer parate?
- Alting klart og forstået? - Ja, sir.
Stien gennem vores pigtråd er lige her ud for.
Maskingeværerne peger på åbningen.
- Held og lykke, mænd. - Tak, sir.
All right, mænd. Af sted.
- Hvad er det? - Det ved jeg ikke.
Lejeune, ud at kigge på det. Vi dækker dig.
Dele en natpatrulje op?
Fremad, Lejeune.
Jeg kan ikke lide det. Lad os komme ud herfra.
Vi har ikke givet ham tid nok.
- Hvis vi venter, får de også ram på os. - Vi bliver nødt til at vente på ham.
Han må være død. Hvor er han?
- Jamen dog! - Overrasket, Løjtnant?
Ja, det er jeg. Glædeligt overrasket. Jeg troede du var blevet dræbt.
Du blev ikke hængende for at finde ud af det, gjorde du, Løjtnant?
Hør nu lige. Hvad mener du?
Jeg mener at du løb som en hare efter du dræbte Lejeune.
Dræbte Lejeune? Hvad snakker du om?
Jeg bryder mig ikke om dit tonefald.
Du taler til en officer. Husk det.
Jamen så må jeg jo have taget fejl, sir.
En officer ville ikke gøre sådan.
En mand ville ikke gøre sådan.
Kun en ting ville.
En lusket, sprut-tyllende...
kujon-rotte med en flaske i stedet for en hjerne...
- Så er det nok. - og en rygrad som en spytklat.
- Nu er du i vanskeligheder. - Åh, er jeg?
Men du er i en endnu værre. For det første, generel lydighedsnægtelse.
For det andet, trusler mod din højerestående officer.
For det tredje, nægte at udføre en ordre og opfordre andre til at gøre det samme.
Hvordan tror du de anklager kommer til at se ud på papir?
Ikke halvt så slemme som disse.
Udsætte sine mænd for livsfare ved skødesløshed...
fuldskab i tjeneste, direkte mord på en af dine egne mænd...
og fejhed over for fjenden.
Phillip, har du nogensinde prøvet at anklage en officer?
Det er mit ord mod dit. Hvis ord tror du de vil tro på?
Eller lad mig sige det sådan.
Hvis ord vil de acceptere?
Jeg vil fortælle dig hvad jeg er villig til at gøre.
Indtil videre, er alt hvad jeg har skrevet i denne rapport...
at du og Lejeune blev dræbt mens i var på patrulje.
Jeg vil fikse det så der står at det lykkedes dig at komme tilbage...
efter vi kom væk fra hinanden under træfningen.
- Det vil lukke sagen. - Du dræbte Lejeune. Det ved du.
- Det var en ulykke. - Du kastede den granat.
Jeg ville give alt for at det ikke var sket. Det er sandheden.
Helt ærligt, jeg ved du ikke kan lide mig, men hvilken slags menneske tror du jeg er?
- Åh, god morgen, Oberst. - Stå rør, folkens.
- Jeg har ventet på din rapport. - Vi fandt ud af et par ting.
- Gik alt godt? - Nej, sir. Menig Lejeune blev dræbt.
- Hvordan skete det? - Det er i rapporten, sir.
- Kom med den. - Den er endnu ikke helt færdig, sir.
Det var alt, Korporal. Du klarede dig godt i aften.
Du kan være stolt af dig selv. Se at få noget søvn.
Ja, sir.
- Hvordan mistede du Lejeune? - Maskingeværild, sir.
Han hostede. Fik næsten os alle dræbt.
Få gjort rapporten færdig, og send den til mit skyttehul med det samme.
Ja, sir.
Artilleriet starter klokken 0515.
Første Battalion rykker frem 0530.
Når de forreste har fjernet den tyske pigtråd...
vil den anden bølge, bestående af Anden og Tredje Battalion...
minus to kompagnier i reserve, rykke frem.
I hvert fald ikke senere end 0540.
Det var det, mine herrer. Er der nogen spørgsmål?
Sir, er 15 minutters artilleri forberedelse alt vi kan forvente?
Man mener at mere end det vil give dem for meget tid til at organisere sig.
Hvordan skulle vejret blive i morgen, sir?
For godt.
Ingen chance for regn eller tåge?
Vejrudsigten siger sol hele dagen.
Hvis, eller måske skulle jeg sige når, vi tager Ant Hill...
hvor lang tid skal vi så holde den før vi kan forvente støtte?
General Mireau, som forresten personligt vil holde øje med angrebet...
har lovet støtte fra 72de ved solnedgang i morgen...
hvilket selvsagt betyder, at vi skal holde den hele dagen.
Flere spørgsmål?
Okay, mine herrer, held og lykke. Jeg er sikker på I vil klare det som I altid gør.
Lad os få noget søvn.
Jeg er ikke bange for at dø i morgen, kun for at blive dræbt.
- Det er klart som blæk. - Hvad vil du helst dræbes af?
- En bajonet eller et maskingevær? - Maskingevær, selvfølgelig.
Det er det jeg mener. De er begge stålstykker der river dine indvolde itu...
men maskingeværet er hurtigere, renere og mindre smertefuldt, ikke?
- Og hvad beviser det? - Det beviser at de fleste af os...
er mere bange for at komme til skade end at blive dræbt.
Tag Bernard. Han går i panik når det drejer sig om gas. Gas generer ikke mig det mindste.
Han har set billeder af gas-tilfælde, men det betyder intet for mig.
Men jeg vil fortælle dig noget. Jeg ville hade som bare fanden at skulle undvære min hjelm.
Men jeg har ikke noget imod at undvære en hjelm til min bagende.
- Og hvorfor? - For dér er din hjerne.
Fordi jeg véd at et skud i hovedet vil gøre mere ondt end et i bagenden.
Bagenden er kun kød, men hovedet-- hovedet er ren knogle.
- Tal for dig selv. - Fortæl mig så.
Bortset fra bajonetten, hvad er du mest bange for?
- Sprængstoffer. - Nemlig. Sådan har jeg det også.
Fordi jeg ved at det kan rive dig i stumper værre end noget andet.
Hør her, jeg prøver at fortælle dig dette: Hvis du virkelig er bange for at dø...
ville du leve i en døs resten af dit liv...
fordi du ved at du skal af sted en dag, en hvilken som helst dag.
Hvis det virkelig er døden du frygter, hvorfor skulle du så bekymre dig om hvad det er der dræber dig?
Du er for klog for mig, Professor. Alt jeg ved er, at ingen ønsker at dø.
Igennem til Divisionen, sir. Igennem til Polygon.
Alt stille. Alle enheder rapporterer at de er klar.
Nul minus to.
Må jeg byde d’herrer på lidt cognac?
Tak, sir.
Efter Dem, sir.
For Frankrig.
Minus 15, 14, 13...
ti, ni, otte...
syv, seks, fem, fire...
tre, to, en, nul.
Sergent, hvor er B Kompagni?
Jeg ved det ikke, sir.
- Hvor i himlens navn er de? - Til venstre, sir.
Hvor er resten? Nul plus en, og de er stadig i skyttegravene.
De rykker ikke fremad. Ynkelige kujoner! De rykker ikke fremad!
Spærreilden flytter sig fra dem. De er stadig i skyttegravene!
Ja, sir.
Kaptajn Nichols.
Ja, sir?
Giv 75de ordre om at beskyde vores egne stillinger.
Kaptajn, forstod de ikke min ordre?
Jo, sir, men jeg må ærbødigst bede om at--
Kaptajn, forstod de ikke min ordre?
Jo, sir.
- Så udfør den, Kaptajn. - Ja, sir.
Hallo, Polygon? Her er Divisionen.
Batteri Et og To påbegynd beskydning...
på koordinaterne 32-58-78.
Batteri Et og To påbegynd beskydning...
på koordinaterne 32-58-78, over.
General, batteri-chefen rapporterer at dette er vore egne stillinger.
Han siger det må være en fejltagelse.
- Bekræft ordren, Kaptajn. - Ja, sir.
Der er ikke tale om en fejltagelse. Ordren bekræftes.
Batteri-chefen rapporterer ærbødigst at han ikke kan udføre sådan en ordre...
med mindre den er skriftlig, og underskrevet af generalen, over.
General, batteri-chefen rapporterer ærbødigst at han ikke kan udføre sådan en ordre...
med mindre den er skriftlig, og underskrevet af generalen.
- Giv mig den telefon. - Ja, sir.
General Mireau her.
Batteri-chefen her, sir.
Tropperne gør mytteri, nægter at rykke frem. Skyd indtil videre befaling!
De må undskylde, sir, men de har ikke ret til at beordre mig til at skyde mine egne mænd ned...
med mindre De er villig til at tage det hele og udelte ansvar for det.
Kaptajn Rousseau, vil De adlyde min ordre?
Jeg må have en skriftlig ordre før jeg kan udføre en sådan handling, sir.
Hvad hvis de bliver dræbt? Hvor vil jeg så være
De vil være foran en henrettelses-peloton i morgen tidlig!
Overgiv Deres kommando. Rapporter Dem arresteret til mit hovedkvarter!
Roget!
- Hvorfor er Deres mænd stadig hernede? - Det er umuligt, sir. Major Vignon er død.
Få disse mænd ud af skyttegraven!
Kom så! Lad os gøre klar til at prøve igen! Få de mænd ud herfra!
Jeg har prøvet 3 gange! Se alle de tilskadekomne.
All right, Lad os prøve igen! Kom så!
Det er umuligt, sir. Alle mændene trækker sig tilbage.
Sir, jeg bliver nødt til at sige til Obersten...
Ja undskyld, men Deres bemærkning til mig var meget uretfærdige, sir.
Det er simpelthen umuligt.
General, i følge de første rapporter, er angrebet mislykkedes langs hele linien.
Mændene trækker sig tilbage til vores egne skyttegrave.
Major Saint-Auban, arranger en umiddelbar afløsning af 701e Regiment.
Send dem til Chateau de L'aigle. Få Oberst Dax til at melde sig hos mig.
Major Gouderc, sammenkald en krigsret.
Den skal være klar til at mødes kl. 3:00 i morgen eftermiddag.
Hvis de tøsedrenge ikke vil møde tyske kugler, skal de møde nogle franske!
Jeg beordrede et angreb. Deres tropper nægtede at angribe.
Vores tropper angreb, sir, men de kunne ikke komme nogen vegne.
Fordi de ikke prøvede. Jeg så det selv. Halvdelen forlod aldrig skyttegraven.
En tredjedel af mine mænd blev holdt i skak fordi beskydningen var så intens.
Ingen kævleri om brøkdele. Fakta er...
at en stor del af Deres mænd aldrig forlod sin egen skyttegrav.
Oberst Dax, jeg vil have ti mænd fra hvert kompagni i Deres regiment...
anklaget med krav om dødsstraf, for fejhed.
- Dødsstraf? - For fejhed!
De har skummetmælk i deres årer i stedet for blod.
Det er det rødeste mælk jeg nogen sinde har set. Mine skyttegrave er gennemblødt af det!
- Så er det nok. - Jeg vil ikke ud i en krig på ord--
Hvis De fortsætter på denne måde, bliver jeg nødt til at få Dem arresteret.
Jeg tror Obersten har en pointe, selv om han fremfører den temmelig ligefremt.
Dette er ikke en retssag, men den minder på mange måder om det...
og Oberst Dax har teknisk set rollen som forsvarer.
Med tanke på anklagen, ville retten give ham vide rammer for at argumentere sin sag.
Vide rammer er én ting, ulydighed en anden.
Jeg siger blot min mening, General.
Føl Dem endelig ikke bundet til at acceptere den.
Jeg er helt parat til at acceptere den, General Broulard.
Undskyld, sir. Det var virkelig ikke min mening at være ulydig.
Mit eneste mål er at minde Dem om det heltemod disse mænd har udvist...
ved alle tidligere lejligheder.
Vi taler ikke om fortiden. Vi taler om nutiden.
Men kan De ikke se, sir? De er ikke kujoner.
Hvis nogle af dem ikke forlod skyttegraven, må det have været umuligt.
De blev beordret til at angribe. Det var deres pligt at adlyde den ordre.
Vi kan ikke overlade det til mændene at bestemme om en ordre er mulig.
Hvis det var umuligt, ville det eneste bevis være deres døde kroppe...
liggende i skyttegraven.
De er afskum, Oberst.
Hele det rådne regiment er en samling lusede, klynkende, hale-slæbende køtere.
Tror du virkelig på det?
Ja, jeg gør. Det er præcis hvad jeg tror.
Og hvad mere er, det er et uimodsigeligt faktum.
Hvorfor ikke skyde hele regimentet? Jeg mener det alvorligt.
Do misforstår det jo fuldstændigt. Vi vil ikke slagte den franske hær.
Vi vil blot statuere et eksempel.
Åh, hvis det er et eksempel De vil have, så tag mig.
- Tage Dem? - Ja, sir. Hvis De vil have et eksempel...
kan én mand være det ligeså godt som hundrede.
Det logiske valg er den officer med mest ansvar for angrebet.
Rolig nu, Oberst. Jeg tror De er overanstrengt.
Dette er ikke et spørgsmål om officerer.
Paul, vi ønsker ikke at gøre for meget ud af dette.
Hvad så hvis vi siger et dusin?
Jeg talte om hundrede mand. Nu er vi nede på 12.
Paul, lad os ikke købslå om det her mere.
Lad os blive enige én gang for alle, så vi alle kan leve med det.
Tjae, måske var jeg lidt for ivrig efter at se retfærdigheden ske fyldest.
Jeg har brugt hele mit liv i hæren.
Jeg har altid prøvet at leve op til mine principper.
Det er den eneste fejl jeg nogensinde kan blive anklaget for.
Jeg vil slå mig tilfreds med dette:
Lad kompagnicheferne vælge én mand fra hvert kompagni i den første bølge.
- Tre i alt. - Jamen, det er yderst fornuftigt, Paul.
Krigsretten vil mødes på slottet kl. 3:00 i eftermiddag.
- Vil det passe dig? - Jeg vil ikke være der, Paul.
Vil du ikke være der?
Nej. Jeg tror det er bedst at du selv klarer denne sag.
Det er sikkert rigtigt.
General Mireau, hvis det er muligt...
Jeg vil gerne udpeges til advokat for de tiltalte.
Jeg vil overveje det.
Åh, det kan vi godt tillade. Det kan de godt regne med, Oberst.
Tak, sir.
Præcis middag, Paul. Jeg håber at De kan blive til frokost, Oberst.
George, jeg tror desværre at Obersten ikke har tid.
Indrøm det, Paul, du har gemt denne mand.
Holdt ham for dig selv. Jeg synes det var meget selvisk gjort.
Tak, General, men jeg er bange for at der ikke er meget tid mellem nu og 3:00.
Selvfølgelig, Oberst. Jeg ser frem til at møde Dem igen.
- Ja, Kaptajn? Hvad er der? - De beordrede mig herhen, sir.
- Kaptajn Rousseau, Batterichef. - Ja, selvfølgelig.
Jeg ville tale med Dem om at nogle af Deres granatskud var for korte.
Men jeg har ikke tid nu. Vend tilbage til Deres post indtil videre.
Ja, sir.
- Noget skidt. Det demoraliserer mændene. - Jeg er ganske enig.
Den bedste løsning er at forflytte ham til en anden afdeling.
En krigsret burde riste ham lidt først.
Tjae, i sager om for korte granatskud, prøver jeg altid at undgå en høring.
Det rygtes blandt mændene og gør et dårligt indtryk.
Forflytning vil være den bedste straf for ham, synes jeg.
- Måske har du ret. - Åh, vil De undskylde mig et øjeblik?
En regimentsag jeg vil nævne for Obersten.
- Vi mødes i spisesalen. - Udmærket. Om et øjeblik.
Det skal være Kaptajn Sancy, Kaptajn Renouart og Løjtnant Roget.
- Ja, sir. - De skal møde mig om en halv time.
- Ja, sir. - Oberst Dax?
- Ja, sir. - Jeg vil tale med Dem.
Naturligvis, sir.
- Lad os nu være fornuftige med det her. - Fornuftige, sir?
Hør på mig, Dax. De kan godt droppe Deres smarte snak overfor mig, forstået?
General Broulard synes vist De er morsom. Det gør jeg ikke.
- Jeg ønsker at De stopper med denne sag. - Hvadbehager. Er det en ordre?
Oberst Dax, når dette roderi er overstået, knækker jeg Dem!
Jeg finder et påskud, og degraderer Dem til menig.
Jeg vil ødelægge Dem. Det vil kun være hvad De har fortjent...
at vise så lidt loyalitet overfor Deres overordnede.
Det var alt, Oberst.
General Mireau mener at angrebet på Ant Hill i går morges...
mislykkedes på grund af en mangelfuld indsats fra Første Battalion.
Hver af jer skal udvælge én mand fra Jeres kompagni...
arrestere ham og lade ham møde op for en krigsret...
senest kl. 1500 i eftermiddag.
Anklagen er fejhed foran en fjende.
De har deres ordrer, mine herrer. Lad os udføre dem.
Men Løjtnant Roget dræbte Lejeune på den patrulje...
og afpressede mig så til at tie stille med det!
- Derfor valgte han mig! - Korporal, jeg forstår Dem.
Men det har intet at gøre med de anklager De står tiltalt for.
- Tror De ikke på mig, sir? - Jo, det gør jeg.
Men hvem ellers vil tro Dem? De har ingen vidner.
Derudover, ville sådanne anklager mod en officer kun gøre retten fjendtligt stemt overfor Dem.
Når dette er overstået, vil jeg undersøge den sag med patruljen igen.
Sir, i mit tilfælde, lod Kaptajn Renouart sergenten trække lod.
Jeg blev valgt helt tilfældigt.
Du var heldig. Tag nu mig.
Jeg blev blot valgt fordi Kaptajn Sancy sagde jeg var socialt uønsket.
Mig, socialt uønsket.
Jeg opførte mig ikke som en kujon. Trække lod! Er det retfærdigt?
Mine herrer!
De må alle forstå, at årsagen til at netop I blev valgt er irrelevant.
Uanset årsagen, risikerer I dødsstraf.
Hold fast i jeres historier, og lad ikke anklageren få jer fra dem.
Husk på, I er soldater, og jeres overordnede er til stede...
så opfør jer som det I er.
Soldater.
modige soldater.
Jeg har været i det rum I skal sidde i. I vil have solen i ansigtet...
så lad det ikke se ud som om I hænger med hovedet.
Når I svarer på spørgsmål, så se direkte på dommerne.
Ikke pive, bede om nåde eller holde taler. Det er mit job.
Enkle udtalelser. Korte.
Men sig det så det kan høres i hele lokalet.
Og lad være med at gentage jer selv. Det skal jeg nok gøre i min opsummering.
Vi har ikke megen tid. Krigsretten begynder om en time.
Jeg skal kigge nogle notater igennem.
Held og lykke.
Tak, Oberst.